מילון הראי"ה:כבוד (במובנו האלוהי)(חיים עד העולם): הבדלים בין גרסאות בדף
(העברת מילון הראי"ה למרחב השם המתאים) |
(אין הבדלים)
|
גרסה מ־12:42, 27 באוגוסט 2012
|
- ערך זה עוסק בכבוד (במובנו האלוהי)(חיים עד העולם). אם התכוונתם למשמעות אחרת, עיינו בערך כבוד (פירושונים).
התגלות. משל לאדם מכובד המופיע בחברה. התגלות אלוהים בנבראים התחתונים, בריאת האדם בצלם אלהים [עפ"י שי' כי תבוא , סדרה ב, תשל"ד 7]. כבוד - כבוד עליון - אמיתת הופעת אלהים אמת [ע"ר א רז]. היצירה המעשית בכל צדדיה שתשתלם <(שתנאי לכך הוא ש)רוח האדם החפשי ישתלם במעז ההשלמה היותר טובה ומושלמת שבו, שהוא כח הבחירה בתכלית הטוב, על ידי כח עצמי בטוח ונצחי> [קבצ' א קכט]. כבוד - "שהכל ברא לכבודו"[1]- לתכלית נשגבה כ"כ שהוא כבוד לו ית' על מה שבראם [מ"ש שנ (ה' קעה)]. למטרה היותר טובה קדושה ומפוארה. המגמה הכללית המקודשת שהיא נזר הבריאה כתרה ועטרתה [עפ"י ע"א ד יב כח]. השלימות הגמורה שתמצא בברואים לכ"א לפי מה שיוכל לקבל ולהתעלות [שם א ה קב]. "כולו אומר כבוד"[2]- כולו תכליתי, כולו אורה עונג ושמחה [ע"א ד ד ה]. "כבודו", הכבוד האלהי - האלהות הכללית, המובעת מכל היקום כולו בסידורו ותדיריותו [ע"ר א רו]. כבודו - אור אלהותו והשגחתו, ודעת שמו יתברך [ל"ה פרק יד1]. כבוד אלהים - גילוי הערך הכללי של תוכן הקדושה האלהית [ל"י ב מב]. הכבוד העליון האמיתי, גילוי ערך ההויה, העצמיי האמתי, בבחינת שכל הנמצאים אינם אלא מאמיתת המצאו [א"ל קיג].